‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫אחת-תשע-אחת-שש.‬
‫רכב מתקרב: הרזולוט.‬
‫מספר זיהוי: 6-1-2-1-9-1-6.‬
‫טוב, כולם לקום.‬
‫חגרו חגורות.‬
‫עשינו זאת.‬
‫בלי להעליב, אבל...‬
‫יהיה נחמד לשמוע קולות של אנשים נוספים.‬
‫אני רוצה גלידה. אני רוצה המון גלידה.‬
‫בעצם, לא. אני רוצה כל אוכל‬ ‫שלא גדל בחווה או מיובש.‬
‫ומה איתך, ויל? אתה מתרגש לחזור לבית הספר?‬
‫כן, ברור.‬
‫סליחה?‬
‫מי אתה ומה עשית לאח החנון שלי?‬
‫היי, תראו.‬
‫אני ממש שמחה בשבילכם.‬
‫רזולוט, כאן ג׳ופיטר-שתיים. עבור.‬
‫אולי מכשיר הקשר נפגע בסופת הברקים.‬
‫זה לא משנה, הם כבר היו רואים אותנו.‬
‫אני לא מבינה, מה הרזולוט עושה פה?‬
‫הם בטח נסחפו אל תוך הבקע, בדיוק כמונו.‬
‫כן, אבל יש להם אנרגיה.‬
‫הם אמורים להיות בדרך לאלפא קנטאורי.‬
‫נראה לך שהם חיפשו אותנו כל הזמן הזה?‬
‫אם כן, ‬‫נצטרך‬‫ לכתוב המון מכתבי תודה.‬
‫טוב, החל תהליך עגינה בסימן שלי.‬
‫שלוש, שתיים, אחת.‬
‫תראו אותך.‬
‫את מתרגשת לפגוש בן 16 שקשה לסרב לו?‬
‫אם את מדברת על ויג׳יי, התשובה היא ״לא״.‬ ‫הוא זרק אותי, זוכרת?‬
‫כן, אבל אז את זרקת אותו.‬
‫טוב, היו המון זריקות.‬
‫אני מאוד מקווה שאתן ‬ ‫לא מדברות על מה שנדמה לי.‬
‫היי, חכו לי! אני מגיע!‬ ‫-לא, היי!‬
‫אתה אמור לנוח במיטה עד שתחלים.‬
‫אסור לבנאדם למתוח רגליים?‬ ‫-א‬‫בל צריך להיות מסוגל ללכת קודם.‬
‫אני מסוגל ללכת, זה לא...‬ ‫-טוב.‬
‫אתה בסדר?‬ ‫-אני אשאר פה.‬
‫כן, רעיון טוב.‬
‫מישהו צריך להשגיח על סמית ‬ ‫עד שרדיק יאסוף אותה.‬
‫טוב, בסדר. אבל בתנאי אחד.‬
‫אם מישהו מכם נתקל בנדידת בעלי חיים, ‬ ‫אתם לא מוציאים מילה על דבי.‬
‫היא בגדר ״כל המוצא זוכה״.‬
‫אני יודע שחגגנו מוקדם מדי.‬ ‫מה אני אמור להגיד?‬
‫אני מניחה שפה זה נגמר.‬
‫אני מניחה ששבעת החודשים במעצר‬ ‫לא יתקזזו לי מהעונש.‬
‫ממש לא.‬
‫זה באמת נחוץ?‬
‫אני אודיע לרשויות איפה את נמצאת.‬
‫אני יודעת שאני לא יכולה לבקש כלום, ‬
‫אבל כשתחליטי מה לספר בנוגע אליי, ‬ ‫אני מקווה שתיזכרי במעשים הטובים ש‬‫עשית‬‫י.‬
‫הם ממש לא מספיקים ‬ ‫כדי לכפר על המעשים הרעים.‬
‫בחייך, מורין.‬
‫בכולנו יש טוב ורע.‬
‫הידיים של אף אחד לא נקיות.‬
‫אפילו לא שלך.‬
‫את רוצה להגיד משהו?‬
‫אני יודעת שאת בנאדם‬
‫שיעשה את כל מה שצריך כדי להגן ‬ ‫על האנשים שאת אוהבת.‬
‫ההבדל היחיד ביני ובינך‬
‫הוא שאני אוהבת רק את עצמי.‬
‫אם באמת היית אוהבת את עצמך, ‬ ‫היית מפסיקה להתחזות‬
‫למישהי אחרת.‬
‫בהצלחה, ד״ר סמית.‬
‫ג׳סיקה האריס‬
‫או מי שלא תהיי.‬
‫אני רוצה שני זיתים במרטיני שלי.‬
‫ג׳ון, מה את עושה?‬
‫אני משחקת.‬
‫אימא אמרה שאסור להיכנס בלי רשות.‬
‫מותר לנו להשתמש באלה?‬
‫אימא לא צריכה לדעת.‬
‫בנות?‬
‫מה קורה פה? אל תעשי צעד נוסף, ג׳ון.‬
‫אני רוצה שתסתכלי עליה.‬
‫תסתכלי עליה!‬
‫אני רוצה שתראי את הכאב שגרמת לה.‬
‫תהליך הטיהור מתבצע.‬
‫אנחנו צריכים לעלות על הנתיב הווירטואלי.‬
‫יהיה נחמד לרוץ על משהו שהוא לא הליכון.‬ ‫-כן, אולי.‬
‫הטיהור יושלם בעוד חמש, ארבע...‬
‫יהיה נחמד לפגוש את כולם שוב.‬
‫את הירוקי, נאוקו, אפילו את ויקטור.‬ ‫-אחת.‬
‫הגישה לרזולוט מאושרת.‬
‫מה קרה לוועדת קבלות הפנים?‬
‫האחרון שמגיע לשולחן האוכל עושה כביסה!‬
‫חכי! אני לא נוגע בתחתונים שלך!‬
‫רוצה שאלך לקרוא להן?‬ ‫-לא.‬
‫כבר המון זמן לא ראיתי כזאת התרגשות.‬
‫חדר האוכל לא רחוק מפה, ניפגש שם. דון?‬
‫כן.‬
‫נראה שהאזור הזה של סיפון ״בי״ ‬ ‫פונה לצורך תיקונים.‬
‫הם בטח העבירו את המתיישבים, ‬
‫אז אנחנו נתקדם לצד השני.‬ ‫-קיבלתי.‬
‫לאט לאט, את אוכלת מהר מדי.‬
‫היי, את אמורה להיות באזיקים.‬
‫מה את עושה?‬
‫תפסיקי לחטט לי בדברים.‬
‫הנה אתה.‬
‫ד״ר זקארי סמית.‬
‫היית צריך לספר לי שמצאת את זה, דון.‬
‫למה שאספר לך משהו שכבר ידעת?‬
‫אנחנו אמורים להיות שותפים.‬
‫אנחנו לא שותפים.‬
‫אנחנו רק שני אנשים עם הסכם הדדי‬
‫להתרחק אחד מהשנייה.‬
‫האם אחזקת ראיה מפלילה נחשבת כשמירת מרחק?‬
‫אני עובדת בהרס חיים של אנשים, דון.‬
‫ואני מרוויחה לא רע.‬
‫הכול מובן?‬
‫יופי.‬
‫אם מישהו יתקשר לבדוק לשלומי, ‬ ‫תגיד שאני מכורבלת עם ספר טוב.‬
‫כן? נראה לך שזה רעיון טוב?‬
‫אני די בטוח שמישהו שם יודע ‬ ‫שאת לא באמת ד״ר סמית.‬
‫לעולם אל תדאג ממה שאנשים יודעים, ‬ ‫אלא ממה שהם מסוגלים להוכיח.‬
‫מהר! יש ‬‫להם ‬‫ארוחת צהריים!‬
‫רגע, מה?‬
‫אימא! אבא!‬
‫כן? מה העניין?‬
‫ילדים, חזרו לג׳ופיטר.‬
‫אבל רק...‬ ‫-זה לא דיון. לכו.‬
‫לא עוזבים הכול ככה כשעוברים למקום חדש.‬
‫ויק דאר, ‬‫כאן מורין רובינסון, עבור.‬
‫הירוקי, כאן מורין. את שומעת?‬
‫טוב.‬
‫יש חיבור למערכת בסיפון המזרחי.‬
‫אני יכולה לגשת משם למסד הנתונים הפנימי.‬
‫במה זה יעזור לנו?‬
‫כל שידור מפיקוד הרזולוט מתועד, ‬
‫כל התקלות במערכת, פקודות הפינוי.‬
‫אם אנו רוצים להבין מה קרה פה, ‬
‫זה יספק לנו את התשובות.‬
‫יש פה קצר.‬
‫אולי מנפילת מתח.‬
‫לא, רגע. עליתי על משהו.‬
‫בטל!‬
‫תגובה... מיד!‬
‫זהו זה.‬
‫זו ההקלטה האחרונה מהספינה.‬
‫מתי היא הוקלטה?‬
‫לפני שבעה חודשים.‬
‫היום שבו נעלמנו.‬
‫ג׳סיקה האריס. סטטוס: עצורה.‬ ‫גישה למדרגות נדחתה.‬
‫ברוכה הבאה, ג׳סיקה האריס.‬
‫חשבת שהפסקת, ג׳סיקה.‬ ‫-נכון, ‬
‫אבל המצב של אימא לא משתפר.‬
‫אז...‬
‫אני לא אלווה לך עוד כסף.‬
‫ברור שלא.‬
‫פשוט פספסתי...‬
‫כמה תשלומים בהלוואה עליה את חתומה, אז...‬
‫כמה תשלומים?‬ ‫-כמה, כאילו...‬
‫שישה?‬
‫שישה? השם שלי על ההלוואה הזאת!‬
‫אם זה יגיע לעיקול, ‬
‫האשראי שלי לגמרי...‬
‫אימא טיפלה בזה.‬
‫חשבתי שכדאי שתדעי במקרה שהבנק‬
‫ישלח איזה מכתב.‬
‫מה תעשי‬
‫כשאימא לא תהיה פה יותר כדאי לדאוג לך?‬
‫אני איאלץ למצוא דרך לשרוד בכוחות עצמי.‬
‫נוהל שרפה בסיפון ״בי״.‬ ‫דלתות האש ייסגרו כעת.‬
‫זוהתה שרפה. חדר המדרגות נפתח.‬
‫נוהל שרפה בסיפון ״בי״.‬
‫באיזה סיפון אנחנו?‬ ‫-סיפון ״בי״.‬
‫ג׳ודי!‬ ‫-פני! ויל!‬
‫כולם בסדר?‬
‫הצלחתם לחזור לג׳ופיטר?‬ ‫-לא ממש.‬
‫המחיצות נסגרו.‬ ‫-גם פה.‬
‫יש שרפה?‬ ‫-אם כן, היא כבר כובתה.‬
‫מחיצות החירום מבודדות את האש.‬
‫מישהו נפגע?‬ ‫-לא, אבל התפצלנו.‬
‫ויל ופני יחד, אני בסדר.‬ ‫-טוב.‬
‫אתם צריכים לחזור בדרך אחרת.‬
‫השתמשו במפות שלכם. ‬ ‫חפשו דרכים מסביב למחיצות.‬
‫נסו להגיע לסיפונים התחתונים או העיליים.‬
‫טוב. אחת, שתיים.‬
‫ואם תראו משהו חשוד, ‬ ‫התקשרו אלינו מיד, בסדר?‬
‫ברוכים הבאים לתחנת האבטחה מספר אחת.‬
‫ד״ר זואי.‬
‫רופאת ילדים. לא תודה.‬
‫אני אוהבת ״פסיכולוגית״.‬
‫- היכל הגיבורים‬ ‫אתר מורשת -‬
‫- גרנט קלי‬ ‫פורטונה -‬
‫שלום.‬
‫היי.‬
‫היי, איך קוראים לך?‬
‫סמנתה.‬
‫שלום, סמנתה.‬
‫נעים להכיר, אני ג׳ודי.‬
‫באת לקחת אותי?‬
‫את לבד?‬
‫איפה כל השאר?‬
‫הם עזבו.‬
‫את מתכוונת, פונו?‬
‫טוב. את יודעת למה?‬
‫זה בסדר, את יכולה לספר לי.‬
‫המפלצת.‬
‫את נראית כאילו את שופטת אותי.‬ ‫הייתי חייב לתת למטורפת הזאת ללכת.‬
‫את רואה? היא כבר חזרה.‬
‫לא קרה כלום.‬
‫את כזאת דרמטית לפעמים.‬
‫סמית, הלו!‬
‫סמית!‬
‫הישארי פה.‬
‫הלו.‬
‫לא!‬
‫אימא? אבא?‬
‫מצאתי מישהו, מצאתי ילדה.‬
‫היא יודעת איפה שאר הניצולים?‬
‫לא, היא לבד.‬
‫היא אומרת שיש משהו בספינה, איזו...‬
‫רובינסונים, יש משהו ‬ ‫במרכז הפיקוד בתוך ארגז.‬
‫אני לא יודע מה זה.‬
‫דון, הכול בסדר. זה חלק מהרובוט השבור.‬
‫הייתי צריך לציין שזה שם.‬
‫באמת נראה לך?‬
‫הדבר השחור הזוהר הזה זוחל בכל מקום.‬
‫רגע, דון. אמרת שהכבלים זזים?‬
‫כן.‬
‫נראה שהם מנסים להגיע לאיפשהו?‬
‫אני לא יודע.‬
‫הייתי עסוק עם יד המתכת המפחידה‬ ‫שלא סיפרו לי עליה.‬
‫אימא!‬
‫זה מה שקרה כשהייתי על העץ, ‬
‫בפעם הראשונה שפגשתי את הרובוט.‬
‫הוא מנסה להתחבר בחזרה.‬
‫רגע, אבל אם זה שייך לרח״ש, ‬
‫זה אומר שהרח״שׁ...‬
‫הוא פה.‬
‫סמנתה!‬
‫מה עושים עכשיו?‬
‫אנחנו צריכים למצוא מקום מפגש‬ ‫עם מספר נקודות גישה‬
‫כדי שנוכל להתאסף בבטחה‬
‫ולהבין מה לעזאזל קורה פה.‬
‫אנחנו... ליד חדר האוכל, ‬ ‫אנחנו יכולים לפגוש אתכם שם.‬
‫טוב, ג׳ודי.‬
‫אתן קרובות לשם?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫אפשר ללכת מפה.‬
‫רגע, את בטוחה?‬
‫חברה שלי אומרת ‬ ‫שהיא יכולה להביא אותנו לשם.‬
‫מעולה. שמרו על מכשירי הקשר דלוקים‬ ‫ונגיע אליכם בהקדם האפשרי.‬
‫רגע! דון, לך לתא הטייס.‬
‫קיבלתי.‬
‫טוב, אני פה.‬
‫תסתכל מהחלון. אתה רואה את חדר האוכל?‬
‫כן, אני רואה אתכם.‬
‫ויל ופני, גשו לחלון ונופפו לדון.‬
‫כן, אני רואה את ‬‫ה‬‫ג׳ופיטר.‬
‫דון, שים עליהם עין ועל כל מה שהוא לא הם.‬
‫טוב. אתם לא חוזרים לפה?‬
‫מחיצות החירום ירדו, משהו הפעיל אותן.‬
‫לא משהו. מישהו.‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫סמית, היא נמלטה.‬
‫מה? איך?‬
‫היא הייתה אזוקה לכיסא.‬
‫אני לא יודע.‬
‫רגע אחד היא הייתה שם ו...‬
‫היא התחמקה ממני, אני מצטער.‬
‫מה היא זוממת?‬
‫קדימה, יש לנו דברים דחופים ‬ ‫יותר מסמית. בואי נזוז.‬
‫אני שמחה שבחרנו להסתתר פה, ‬
‫מוקפים באוכל רקוב ופחדים.‬
‫פני, ‬
‫אם רח״ש נמצא פה‬
‫והוא בחיים, נראה לך שזה...‬ ‫-לא.‬
‫אבל בפעם האחרונה שראינו ‬ ‫את הרובוט היה קרב, ואז...‬
‫ואתה כל הזמן אומר שאתה ‬ ‫מרגיש חיבור לרובוט, נכון?‬
‫טוב, אז אתה לא חושב שהיית מרגיש‬ ‫אם היה קורה לו משהו רע?‬
‫אני ממש מקווה שכולם יגיעו לפה בקרוב.‬
‫יש אנשים שקוראים לי קאובוי חלל‬
‫יש שקוראים לי פושע של אהבה...‬
‫די כבר.‬
‫סליחה, זה נתקע לי בראש.‬
‫פעם אהבת לשמוע אותי שר.‬
‫״אהבת״ זו מילה חזקה.‬
‫חוץ מזה, אני יודעת מה אתה עושה.‬ ‫-מה?‬
‫אתה מנסה להסיח את דעתי‬ ‫מהעובדה שהילדים שלנו בסכנה.‬
‫זה עובד?‬
‫אפילו לא קצת.‬
‫עוד שתי תעלות אוורור ואנחנו בחדר האוכל.‬
‫מעולה. נראה שהלכת פה המון פעמים.‬
‫בהתחלה כן, אבל...‬
‫זהירות, התיק שלך נתפס...‬
‫לא!‬
‫הכול בסדר.‬
‫הן חשובות.‬
‫זה הכול.‬
‫הן של המשפחה שלך, נכון?‬
‫של אבא שלי.‬
‫הוא עבד פה.‬
‫הכלל היה שאחרי המסע העשירי‬
‫הוא יכ‬‫ו‬‫ל להביא אותנו, ‬
‫וכולנו היינו אמורים ‬ ‫להישאר באלפא קנטאורי...‬
‫יחד.‬
‫זה כלל טוב.‬
‫אחרי המתקפה הראשונה‬
‫הם חיפשו אותו אבל...‬ ‫רק אני ואימא שלי היינו פה.‬
‫כשהמפלצות חזרו שוב...‬
‫אנחנו...‬
‫התפצלנו.‬
‫אני לא יודעת איפה היא.‬
‫את יודעת, אם הם פונו, ‬
‫אימא שלך בטח מחפשת אותך אי שם, ‬
‫וכשנחזור למשפחה שלי, ‬ ‫נעזור לך למצוא את שלך, טוב?‬
‫טוב.‬
‫רגע, אמרת ״כשהמפלצות חזרו״.‬
‫זאת אומרת שהייתה יותר מאחת?‬
‫טוב, אין מים בברזים.‬
‫אתה יודע מה זה אומר?‬
‫שמערכת ייצור החמצן משתמשת במשאבים‬ ‫כך שנוכל להמשיך לנשום.‬
‫רציתי לומר שאין ברד בטעמים, ‬ ‫אבל כן, גם זה נכון.‬
‫מה זה היה?‬
‫אימא, אבא. משהו מתקרב לעברנו, ‬ ‫בבקשה תגידו לי שזה אתם.‬
‫אנחנו עדיין מתחתיכם.‬
‫הסתתרו!‬
‫אל תוציאו הגה, השתיקו את מכשירי הקשר.‬
‫דון, אתה מזהה תנועה כלשהי‬ ‫מחוץ לחדר האוכל?‬
‫לא, שום דבר. לא מהזווית הזאת.‬
‫מה אם זה נמצא פה בפנים?‬
‫חייבים להמשיך לזוז.‬
‫אימא, אבא.‬
‫אנחנו בסדר.‬
‫בטוחים?‬ ‫-כן.‬
‫אתם לא תאמינו, אבל יש...‬
‫יש סוס בחדר האוכל.‬
‫אמרת ״סוס״?‬
‫כן, נראה לי שהוא מחפש אוכל.‬
‫חברים, אל תצחקו, אבל נראה שיש‬
‫סוס שמסתובב חופשי בחדר האוכל.‬
‫טוב לדעת, דון. תודה, תזמון מושלם.‬
‫טוב, סרקזם.‬ ‫-היי, חברים. ג׳ודי הגיעה כבר?‬
‫היא אמרה שהיא קרובה.‬ ‫-לא.‬
‫לא ראינו אותה.‬
‫ג׳ודי?‬
‫ג׳ודי!‬
‫ג׳ודי, אם את שומעת...‬ ‫-אבא.‬
‫את בסדר? למה את לא עונה?‬
‫ראינו משהו מתחתינו.‬
‫זה היה ב...‬
‫באיזה סיפון?‬
‫סיפון ״בי״.‬ ‫-״בי״.‬
‫לאיזה כיוון?‬
‫באותו כיוון כמונו, לכיוון חדר האוכל.‬
‫תחנת טיפול בקור מספר שש נפתחת.‬
‫ד״ר זקארי סמית.‬
‫מצב המטופל:‬
‫ממתין לטיפול.‬
‫מי את?‬
‫אתה לא יודע?‬
‫תרדמת קור מופעלת.‬
‫אני אתה.‬
‫אני ממש גאה בך, מתוקה.‬
‫את בטח מסתדרת לא רע‬ ‫אם את מרשה לעצמך את כל זה.‬
‫אני יודעת שלקח קצת זמן, ‬
‫אבל נראה לי שמצאתי את הייעוד שלי.‬
‫העבודה החדשה הזאת, היא בתחום הפיננסים?‬
‫הערכת תיקי השקעות.‬
‫בעיקר בחוץ לארץ.‬
‫זה מאוד תאגידי.‬
‫זה ריק.‬
‫אני ארד למלא את זה.‬
‫אז...‬
‫ספרי לי, ‬
‫אחות.‬
‫שמעת פעם את השם...‬
‫ג׳רי ויק?‬
‫לא נראה לי.‬
‫היא בנקאית השקעות.‬
‫היא נפטרה...‬
‫לפני חודשיים.‬
‫אבל מסיבה כלשהי, ‬
‫כמה מהלקוחות שלה‬
‫עדיין בטוחים שהם עושים איתה עסקים.‬
‫כן, מצאתי‬
‫חבילה של כרטיסי ביקור...‬
‫במכונית החדשה שלך.‬
‫בחייך.‬
‫כל מי שיש לו מספיק כסף להשקעות‬ ‫יכול להפסיד קצת.‬
‫רק בגלל שאת מתחזה למישהי אחרת, ‬
‫זה לא אומר שאת לא אשמה.‬
‫זה כן, אם את לא נתפסת.‬
‫אבל תפסתי אותך.‬
‫בנות! בואו והצטרפו אליי!‬
‫בואו נהנה מהנוף לפני ‬ ‫שהכדורים מפסיקים להשפיע.‬
‫אני אספר לה אם לא תספרי.‬ ‫-בחייך.‬
‫יש לה יום טוב.‬
‫למה את רוצה להרוס את זה?‬
‫כמו שאת הורסת את האנשים האלה?‬ ‫-אילו אנשים?‬
‫אנחנו מכירות אותם?‬
‫ראית פעם את הפנים שלהם?‬
‫זה היופי שבדבר.‬
‫גם אני לא.‬
‫ג׳ון.‬
‫מה העניין?‬
‫תראה את זה.‬
‫סימני פיצוץ.‬‫ ‬‫בטח התנהל פה קרב רציני.‬
‫הם בטח שמרו אותו מאחורי ‬ ‫הקיר הזה, את מנוע החייזר.‬
‫זו הסיבה שהרזולוט עדיין פה.‬
‫רח״ש בא לסיים את מה ‬ ‫שהרובוט של ויל לא סיים.‬
‫ללא המנוע, הרזולוט זה סתם מגרש חנייה צף.‬
‫בואי, אנחנו צריכים להתקדם.‬
‫הסוס הטיפש הזה כמעט גרם לי להתקף לב.‬
‫טיפש? חשבתי שאת אוהבת סוסים.‬
‫לא.‬
‫הם מסריחים והשיניים שלהם ‬ ‫גדולות באופן מטריד, ‬
‫וגם הקקי שלהם. זה פשוט לא בשבילי.‬
‫אבל תמיד הלכת לאורוות של סבתא.‬
‫אם את לא אוהבת סוסים, למה...‬
‫כי אימא הייתה שם.‬
‫היא אוהבת סוסים.‬
‫תמיד היה לך קל‬ ‫כי לך ולאימא יש את הקטע של המדע.‬
‫אבל גם אני רציתי משהו במשותף, ‬ ‫אז המצאתי את זה.‬
‫אוי לא.‬
‫למה ״אוי לא״?‬ ‫-הוא מפחד.‬
‫ממה?‬
‫אפשר לשאול אותך משהו?‬
‫אה, כן. בטח.‬
‫המקום בו נפגשנו, היכל הגיבורים...‬
‫נראה לך שהאנשים שלא שרדו פה...‬
‫נראה לך‬
‫שכולם יופיעו על הקיר הזה מתישהו?‬
‫כן.‬
‫כן, אני מאמינה שכן.‬
‫את יודעת...‬
‫אבא שלי מופיע על הקיר הזה.‬
‫ברצינות?‬
‫אבל מעולם לא הכרתי אותו.‬ ‫זה קרה לפני שנולדתי.‬
‫אימא שלי אמרה לי שהוא תמיד יהיה איתי, ‬
‫שכל בנאדם מורכב מהמון דברים‬
‫ושאת תמיד תהיי חלק מהם, ‬
‫בדיוק כמו שאבא שלך תמיד יהיה חלק ממך.‬
‫אנשים אומרים את זה ‬ ‫כדי לגרום לך להרגיש טוב.‬
‫כן, אולי.‬
‫אף אחד לא לימד אותך איך לשרוד פה לבד, ‬
‫ובכל זאת שרדת.‬
‫מאיפה קיבלת את זה לדעתך?‬
‫אולי הוא זה שמרחיק ממך את המפלצת.‬
‫משיגים חיים חדשים במרמה.‬
‫ג׳ון האריס.‬
‫איזו קריירה.‬
‫נכלאה ונמלטה.‬
‫אחזקת סחורות גנובות.‬
‫גנבת זהות. הונאות בדואר.‬
‫עלית לליגה של הגדולים.‬
‫תפסנו אותך במצלמה.‬
‫- הקובץ הוסר -‬
‫מי את לעזאזל?‬
‫בוא נעשה עסק.‬
‫נעילה אווירית בעוד עשר שניות.‬
‫פתחי את הדלת...‬ ‫-לביטול. תשע, שמונה...‬
‫לא כדאי לך לעשות את זה.‬
‫זה שאת מתחזה למישהי אחרת...‬
‫קוד אדום!‬
‫- הקובץ הוסר -‬
‫חבר׳ה, ההורים שלכם כמעט שם.‬
‫תודה, דון.‬
‫יש סימן מג׳ודי?‬ ‫-לא, עדיין לא.‬
‫דון, מה קורה? האורות כבו.‬
‫מערכת החשמל בסיפון ״בי״‬ ‫מתחילה מחדש או משהו.‬
‫סמית, בת של...‬
‫רובינסונים, הפעילו בבקשה‬ ‫את הפנסים כדי שאראה אתכם.‬
‫ג׳ון, יש לך מעבר פנוי לחדר האוכל.‬
‫ג׳ודי, חשבתי שאתן בתעלה התחתית.‬
‫אנחנו שם.‬
‫טוב, אז מי לעזאזל...‬
‫אולי זו סמית.‬
‫הוא עושה את זה שוב.‬
‫מה שזה לא יהיה, זה זז.‬
‫לא‬‫ן‬‫ זה הולך? דבר אליי, דון.‬
‫לכיוון חדר האוכל.‬
‫אנחנו חייבים להרגיע אותו.‬
‫איך?‬ ‫-אני לא יודע.‬
‫את אמורה להבין בסוסים, קדימה.‬
‫הכול בסדר.‬
‫שלום.‬
‫אתה רק לחוץ טיפה.‬
‫טוב. אתה בסדר.‬
‫הכול טוב.‬
‫הכול בסדר.‬
‫טוב, עכשיו זה עצר.‬
‫זה מתקדם לכיוון אחר.‬
‫חברים, זו לא סמית.‬
‫אני חוזר, זו לא סמית!‬ ‫-רח״ש.‬
‫רוצי!‬
‫ויל, פני! אתם חייבים להסתתר מיד!‬
‫בוצע.‬
‫זה...‬ ‫לא.‬
‫זה רח״שׁ.‬
‫כמה כאלו יש?‬
‫הוא בחדר האוכל.‬
‫אנחנו לא נספיק!‬
‫יש אנשים שקוראים לי קאובוי חלל‬
‫יש שקוראים לי פושע של אהבה‬
‫יש אנשים שקוראים לי מוריס‬
‫הוא מתרחק מהילדים.‬ ‫אני לא יודע מה עשיתם אבל תמשיכו.‬
‫תמשיך!‬
‫אנשים מדברים עליי, מותק‬
‫אני לא זוכר את שאר המילים.‬
‫לא נראה לי שזה נחוץ. רוצי!‬
‫רוצי!‬
‫חברים, הוא מתקדם במהירות.‬ ‫אתם צריכים להזדרז.‬
‫דון, אתה צריך לעזור לנו!‬ ‫-איך בדיוק?‬
‫תגיד לנו לא‬‫ן‬‫ לעזאזל אנחנו הולכים.‬
‫טוב.‬
‫יופי, קל יותר לתקן מאשר להשתמש.‬
‫מפה, בוא אחריי.‬
‫רוצי.‬
‫איבדתי אתכם.‬
‫ג׳ון? מורין? איפה אתם?‬
‫מה קורה? הכול בסדר? שמישהו יגיד משהו.‬
‫דון.‬
‫הוא קרוב?‬
‫אני לא יודע, אני לא רואה.‬
‫אתה יכול ליצור הסחת דעת כלשהי?‬
‫אזעקה או משהו כזה?‬
‫כן, אבל ייקח לי כמה דקות.‬
‫אין לנו כמה דקות.‬
‫הוא מתקרב.‬
‫זה מה שאני יכול לעשות, מורין.‬
‫האמת שעשית עבודה מעולה, דון.‬
‫צא, ג׳ון. עכשיו!‬
‫אז מעולם לא אהבת את השירה שלי?‬
‫לא.‬
‫מישהו חייב להסביר לי מה לעזאזל קרה פה.‬
‫ילדים, אתם יכולים לצאת עכשיו.‬
‫נתראה בעוד כמה דקות.‬ ‫-טוב.‬
‫ג׳ודי.‬
‫מה את עושה פה?‬
‫דון.‬
‫הוא רצה שאוודא שאתם בסדר.‬
‫היא חברה שלך?‬
‫לא, לא בדיוק.‬
‫אנחנו יותר כמו משפחה.‬
‫בואי נחזור לג׳ופיטר, טוב?‬ ‫אל תשכחי את התמונה.‬
‫זו בטח תמונה מאוד חשובה.‬
‫היא שלי ושל אבא שלי.‬
‫זו התמונה האחרונה שיש לי שלו.‬
‫אל תעשי את זה.‬
‫לחצי על כפתור הביטול.‬
‫בטלי בבקשה!‬
‫לא!‬
‫צר לי על הא‬‫ו‬‫בדן.‬
‫בואי.‬ ‫-‬‫טוב.‬
‫אימא, אבא.‬
‫היי.‬
‫הכול בסדר?‬
‫היית פה כל הזמן הזה?‬
‫אתם בכוונה נקלעים לסכנות.‬
‫זה מצחיק?‬
‫אבל הכול בסדר, נכון?‬
‫תמיד היית טובה עם בעלי חיים.‬
‫תודה.‬
‫ויל.‬
‫סמנתה אמרה לי שבפעם השנייה ‬ ‫שהרזולוט הותקפה‬
‫היו שני רובוטים.‬
‫זה לא היה רק רח״ש.‬
‫כן, אני יודע.‬
‫ראינו את ה...‬ ‫-לא.‬
‫היא אמרה שהשני נראה כמו בנאדם.‬
‫היו לו שתי רגליים והוא הגן על האנשים.‬
‫ויל, הרובוט שלך היה פה.‬
‫מה זה אומר?‬
‫זה אומר...‬
‫שאיפשהו בספינה הזאת...‬
‫מסתתר רמז.‬
‫עלי‬‫נו רק למצוא אותו.‬
‫רמז למה?‬
‫ל‬‫מקום בו‬‫ הוא נמצא עכשיו.‬
‫אפשר לנוח לשם שינוי?‬
‫היי, תראו!‬
‫זו הפראנוס.‬
‫מי שם?‬ ‫-שלום.‬
‫עצרו.‬ ‫-לא, זה בסדר. הכול טוב.‬
‫רובינסונים.‬
‫טוב לראות שכולכם בריאים ושלמים.‬
‫בן אדלר, ‬
‫סגן מנהל מערכות מתקדמות.‬
‫עלו לסיפון בבקשה, ‬
‫כל עוד זה אפשרי.‬
‫אם אתה דואג לגבי הדבר הזה ‬ ‫שמסתובב פה, כבר טיפלנו בו.‬
‫טיפלתם בו? איך בדיוק?‬
‫עם מכשיר קשר.‬
‫ובעזרתי. שלום.‬
‫דון ווסט. הייתי חלק די חשוב במבצע הזה.‬
‫הייתי העיניים, האוזניים...‬ ‫-ובעיקר הפה.‬
‫איך ידעתם שאנחנו פה?‬ ‫-קלטנו את האות ברגע שעגנתם.‬
‫סמנתה?‬
‫זו את?‬
‫חיפשנו אותך בכל מקום.‬
‫אימא שלך לא תאמין.‬
‫היא בחיים?‬
‫כן, בהחלט.‬
‫והיא מאוד מתגעגעת אלייך.‬
‫איפה היא?‬
‫אחרי המתקפה, תפסנו מחסה בכוכב לכת אחר.‬
‫באופן זמני.‬
‫רק עד שהרזולוט הייתה בטוחה מספיק עבורנו.‬
‫מאיפה הוא הגיע?‬
‫הרובוט שנמצא שם?‬
‫ומה קרה לו?‬
‫אתה בטח ויל הצעיר.‬
‫שמענו עליך המון מהניצולים.‬
‫אחרי שנתמקם, אני רוצה לשמוע ממקור ראשון.‬
‫דרך אגב, כדאי שתביאו מגב ‬ ‫וחומר חיטוי לחדר האוכל.‬
‫הוא די...‬
‫אפשר לדבר איתך ביחידות?‬
‫נשמע שעברה עליכם חתיכת הרפתקה.‬
‫בטח יש לכם שאלות.‬
‫כמה שאלות.‬
‫בוא נתחיל עם מה שלכדנו שם.‬
‫לא לכדתם אותו, החזרתם אותו.‬
‫החזרנו אותו?‬
‫בואו נגיד‬
‫שהבן שלכם הוא לא הראשון‬
‫שיצר קשר עם אינטליגנציה חוצנית.‬
‫אנחנו קוראים לו ״דחליל״.‬
‫אני מכירה דחלילים.‬
‫הם בדרך כלל לא מנסים להרוג את הציפורים.‬
‫אז הדבר הזה היה ברזולוט מאז ומתמיד?‬
‫אכן.‬ ‫-לאיזו מטרה?‬
‫התשובה לכך ולעוד המון שאלות‬ ‫נמצאת מאחורי הקיר הזה.‬
‫מה דעתכם, רובינסונים?‬
‫מוכנים להביט מבעד למראה?‬
‫תרגום כתוביות: ניר סבג‬